Ratko Petrić: Baciti istinu u lice!
![Ratko Petrić: Baciti istinu u lice!](https://www.studijdizajna.com/sites/default/files/styles/article-full/public/novost/untitled-1_0.gif?itok=4QvicgFW)
U Muzeju suvremene umjetnosti u Zagrebu otvorena je izložba RatkaPetrića Baciti istinu u lice! Središnja je tema njegova umjetničkog opusa čovjek i njegova sudbina, a retrospektiva predstavlja vitalnost, suvremenost i aktualnost njegove umjetničke poruke kritičkim odabirom najvažnijih radova iz brojnih ciklusa (Pečat, Orator, Gozba, Abortus, Svevid, Bog Eros, Američki kipopis, Leterman, Crno jaje, Životinjska farma, Hrvatska kuća, Kipleraj, Izložba itd.). Izložba traje do 23. svibnja.
Ratko Petrić (Zadar, 1941. – Zagreb, 2010.) jedan je od najintrigantnijih hrvatskih suvremenih umjetnika, koji je u gotovo 50 godina umjetničkog djelovanja ostvario obiman, raznorodan i osebujan opus. Retrospektivnom izložbom Baciti istinu u lice! javnosti predstavljamo prvi integralni kritički presjek cjelokupnog opusa, od kojih se mnogi radovi izlažu po prvi put. Donosimo oko 300 radova ovog intrigantnog i originalnog autora – skulpture, makete, plakate i tiskovine, radove na papiru te arhivsku građu i multimedijske sadržaje.Umjetničku karijeru započeo je kao crtač i karikaturist 1960-ih, potom se bavio dizajnom plakata i tiskovina, stripom i grafikom. Glavninu njegova opusa čine skulpture, a realizirao je i 49 skulptura i 10 spomenika u javnom prostoru (većinom u Hrvatskoj, ali i u Austriji, Njemačkoj i Sloveniji). Ratko Petrić bio je inicijator brojnih fenomena važnih za našu umjetnost i kulturu, jedan je od osnivača Salona mladih, bio je osnivač i član likovne grupe Biafra, osnivač i voditelj Međunarodne kiparske kolonije i parka skulptura u Jakovlju te parka skulptura u Zadru. Još 1985. predlaže Aleju skulptura na savskom nasipu. Samostalno je vodio projekt te je uložio mnogo napora u postav skulptura drugih umjetnika (od 1990. do 2016. postavljeno je dvanaest skulptura). Svoju društvenu ulogu smatrao je nezaobilaznim dijelom umjetničkog rada.
U formalnom i sadržajnom smislu stvorio je novi oblik figuracije u hrvatskom kiparstvu druge polovice 20. stoljeća. Obilato koristeći ironiju, sarkazam i grotesku, na izrazito svjež i lucidan način propitivao je društveno-političke, kulturne i umjetničke pojave svojega doba te usmjeravao žestoku kritiku sustavima i pojavama koje su nagrizale ljudske vrijednosti i slobodu. U radu ga je pokretao humanizam, svojevrsna etika antiestetike i načelo – što izravnije to snažnije!
Poruke koje odašilje kiparskim djelima prisutne su i u radovima koji su nastali u drugim medijima (grafike, crteži, karikature, strip, plakati i tiskovine). Angažiran stav, kritičko promišljanje i pojednostavljen prikaz koji je prvotno primijenio u crtežu prenio je na grafiku, plakat i skulpturu. Tijekom 1980-ih jedan su mu od izvora inspiracije književna djela Kafke i Orwella te prikazuje negativne aspekte globaliziranog svijeta, anticipira ratna stradanja i bigbrotherovsku sadašnjicu. Reduciran prikaz ljudskog lika lišen anatomskih detalja i individualnih oznaka, često doveden do ruba karikaturalnog i nadrealnog, simbol je čovjeka našega doba i aktualnog trenutka. Eksperimentirao je s kiparskim materijalima i tehnikama, a najčešće je upotrebljavao obojeni poliester, koji je u umjetnosti dobio širu primjenu 1960-ih. Materijal modernog konzumerističkog društva, jeftin, svakodnevan i potrošan, bio je idealan za umjetnika koji je njime postizao dojam „plastične” nadrealnosti.
Izvor: www.msu.hr